-Harry? -Det är ingen fara, Esther.
Jag kan inte sova.
Det finns en historia om de grekiska gudarna.
De var uttråkade, så de hittade på människan.
Men de var ändå uttråkade, så de hittade på kärleken.
Sen var de inte uttråkade mer-
-och beslutade att själva prova kärleken.
Till slut uppfann de skrattet.
För att stå ut med kärleken.
Harry!
Bradley? Varför är du inte på Jitters?
Jag tog ledigt i eftermiddag. Min fru spelar softball här i dag.
Älskling! Det här är professor Stevenson.
-Harry, det här är Kathryn. -Hej.
Han är stammis på kaféet.
-Hon verkar mycket bestämd. -Du anar inte.
Vänta på ditt kast, gumman.
Så ja! Spring, älskling!
Tänk inte ens tanken.
-Inte illa, va? -Nej.
Jag varnade dig.
Om er sport plötsligt tas på allvar-
-varför spelar vi i långbyxor och ni i kortbyxor?
För att vi är sexiga.
Det var suveränt spelat. Sätt dig här.
-Varför inte? -Otroligt bra kämpat.
-Jag heter Jenny. -Kathryn.
Bradley Smith. Hennes andra hälft.
-Det här är Harry Stevenson. -Kul att träffas.
-Hur länge har ni varit gifta? -I sex år och lite till.
Jag lägger i pengar i jukeboxen. Håller ni min plats åt mig?
Hör du låten?
Den är från Jenny till Kathryn. Från och med nu är det vår låt.
555-2189.
Harry?
Hur var promenaden? Missade jag nåt?
En svalkande bris. En softballmatch.
Och två kvinnor som blev kära.
-I varandra? -En av dem är gift.
Det lustiga är att ingen såg det.
Inte ens hennes man precis intill.
-Synd att jag missade det. -Det kommer han också att tycka.
Han heter Bradley Smith.
Han var kursare med Aaron.
-God morgon, professorn. -Oscar...
-Var är Bradley? -Han blir lite sen i dag.
Tjuvkika inte. Okej, nu så... Beredd?
HUNDSTALL
Glöm det! Jag går inte in!
-Det är jätteviktigt. -Varför utsätter du mig för det?
Du kan inte gå runt hela livet och vara rädd för små valpar.
-Jo, jag hatar hundar - de bits. -De biter inte dig. De är inburade.
-Jag bryr mig inte. -Okej. Hör du...
Ta bara ett steg.
Vi går in och tittar. Blir du nervös så går vi.
Titta.
Ser du hur gulliga de är?
Säg hej.
Hejsan. Hej, Otis.
Otis?
Han ser ut som en Otis.
Hej, Sophie. Vilken fin liten tjej.
Gordon, var inte ledsen. Nån kommer att välja dig. Okej?
Randolph behöver klippa sig.
Och den här...
Den här heter Bradley.
Bradley, hälsa på Bradley.
Och hon hade rätt. Hunden...
Den ser ut...
...precis som jag.
-Är inte din fru rädd för hundar? -Inte nu längre, jag botade henne.
Jag tror att Kathryn försökte sända ett subliminalt budskap till mig.
Hon sa att hon ville ha hunden.
Hunden som hon döpte efter mig.
Hon vill ha den i present. Kanske på sin födelsedag.
Jag vet det. Vad tror du?
-Jag hade aktat mig mycket noga. -Vi behöver en hund.
Jag har tjatat om barn, men hon "är inte mogen" .
Bradley...
Om du köper hunden-
-säger du att du känner henne bättre än hon känner sig själv.
Det är nog bäst att du har rätt.
Vet du vad jag vill göra?
Köra dit och ta honom före nån annan.
-Gör det då. -Tycker du?
Man lever bara en gång - tror jag.
-Harry? -Du har ju bestämt dig.
Inte helt.
-Söker ni folk? -Ja!
Om det är okej med dig.
Har du nån erfarenhet av sånt här arbete?
-Nej. -Det hade inte jag heller.
-Gillar du kaffe? -Inte precis.
Hon lär sig älska det.
-Varför just här? -Inte vet jag...
-Jag kände en harmonisk konvergens. -Ja, jag kände precis likadant.
Bradley...
Anställ henne, annars förlorar du Oscar.
Och om du förlorar Oscar hinner du aldrig hämta hunden.
Du får jobbet. Håll ställningarna. Nycklarna!
Tack.
Hallå?
Hej.
Ibland vet man inte att man gått över en gräns-
-förrän man står på andra sidan.
Då är det så klart för sent.
-Okej? -Ja.
-Var inte nervös. -Vem sa att jag är nervös?
Det måste vara skumt att vara gift och plötsligt tänka på en kvinna.
-Vem sa nåt om... -Det syns i dina ögon.
Dina stora, vackra, nötbruna ögon.
Vi två ska uppleva äventyr.
Det ska bli "Kathryn och Jenny" .
"Jenny och Kathryn".
-Namn? -Chloé Barlow.
Chloé?
Förut hette jag bara Chloe, men jag kustomiserade det.
Vet du, Chloé...
Du är jättesnygg.
Har nån sagt det till dig?
Jag skrämmer bort killar för att jag är så intensiv.
Du behöver inte oroa dig för mig i det avseendet.
-Är det sant? -Ja.
Det är andra gången på en vecka.
Ja, hur sannolikt är det?
-Inte två kvinnor igen? -Nej, mer konventionellt nu.
Klassiskt - som Romeo och Julia.
De såg varandra och deras öde var beseglat.
Deras liv blir aldrig sig likt igen.
Gå nu inte och bli kär vid första ögonkastet.
För sent, kära du. Det har jag redan blivit.
Pratade du med dekanen i dag?
Om du ska undervisa nästa termin så måste du säga det till honom.
Jag vet det.
Du vet hur alla relationer har typ en perfekt dag?
Ja...
Vad menar du?
Det är bara...
...en dag som när man ser tillbaka efter alla år står ut från de andra.
Inte för att man vunnit på lotto eller nåt sånt.
Bara en helt vanlig dag som på nåt vis är perfekt.
I dag är en sån dag.
Ursäkta. - Hej, hallå.
Ja, jag vet. Jag med.
Det borde bli intressant.
Snälla Aggie. Du ska bara ha honom till på fredag när Kathryn fyller år.
-Kathryn är rädd för hundar. -Inte nu mer. Vi besökte hundstallet.
Går inte relationer ut på att över- vinna rädslor? Han heter Bradley Jr.
-Kom du på det helt själv? -Nej, taskprutt.
Billy, morbror Bradley är här. Han tog med en kompis.
Bara till på fredag.
Han gillar dig.
Har du sett?
De har flyttat, med hängmatta och allt.
Du anar inte vad de skrek. Flytt- gubbarna sa åt dem att vara tysta.
Annars skulle de slänga ut alla deras saker på gatan.
Minns du när de flyttade hit? De var så lyckliga.
Och vad sa jag då? Det är huset, det är förbannat.
Hus är inte förbannade. Det är människor som är det.
-Är du sportfreak? -Har varit.
Men det var för många år sen.
Det är min mamma. Hon stack när jag gick i högstadiet.
Bat körde iväg henne.
Pappa. Han heter Bathold.
Han kallas Bat för att han är så aggressiv.
Hans jobb är att spränga stubbar. Sen kommer han hem-
-tänker på min mamma och super skallen i bitar.
-Din? -Ja.
Mamma gav mig den när jag var liten.
-Sover du med honom? -Ja.
Är det fel? Han är en suverän liten sked.
Ett f.d. sportfreak och knarkare som har kvar sin nalle?
Inget är sexigare än det.
-Varför tror du jag är knarkare? -Fisk. Ascendenten i Jungfrun.
Vad var det?
Kola?
E?
Heroin?
Visst, varför inte?
Varför slutade du?
Varför tror du att jag slutade?
Okej... Fisk med ascendenten i Jungfrun.
Jättebra.
Jag drömde en dröm en natt när jag var hög som ett hus.
En afrikansk apa-
-viskade läskiga saker i mitt öra.
Han sa att om jag inte blev drogfri så skulle jag dö ung.
I en överdos på en bakgata på en hög sopor.
Och på morgonen vaknade jag...
...och gick på mitt första möte.
Det var för sju månader och två veckor sen.
Jag kan bevisa det. Jag har...
...mitt sexmånadersmärke.
Fräckt.
Skrämmer det dig inte?
För de flesta knarkare, även om de aldrig knarkar igen...
...så är det ändå för sent.
De är helt väck. Zombies livet ut.
Men sen finns det knarkare som har varit på ohyggliga ställen-
-och gjort ohyggliga saker-
-men det faktum att de tar sig ur det-
-gör dem till bättre människor än de var innan de började.
Det är du.
-Var har ni damtoaletten? -På andra sidan hallen.
Oscar! Få ut tjejen ur ditt rum!
Stick! - Jag trodde inte han skulle komma hem så tidigt.
-Det är inget motell! Hör du?! -Jag hör!
-Vi kan klättra ut genom fönstret. -Nej, vi går ut där vi gick in.
Är du beredd?
-God kväll, fröken. -Angenämt. Namnet är Chloé.
Kom inte hit utan inbjudan. Då svarar jag inte för vad jag gör.
Hör du det?!
Var inte rädd. Han är en elak jävel.
Men det kan jag också vara.
Jag skyddar dig mot allt.
Bradley, vi måste prata.
Nej, vänta lite.
Vad gulligt av dig.
Har den äran, älskling.
Det är en hund.
Nej, det är hunden.
Det är Bradley Jr, hunden du valde.
Jag hatar hundar, det vet du.
Nej, du älskar hundar.
Jag hade sagt vad som helst för att komma ut därifrån.
Jag vill inte ha nån jäkla hund. Och det vet du.
Men du köpte en ändå, för du...
Du har ingen aning om vem jag är. Jag kunde lika gärna vara osynlig.
-Vilken färg har mina ögon? -Va?
Vilken färg har mina ögon?
-Gröna. -Nötbruna!
Mina ögon är nötbruna. Jösses, du är ju konstnär!
De är lite grön-nötbruna... Vi hade för bråttom med hunden, du har rätt.
Det är inte bara hunden och ögonen. Det är varenda jäkla sak.
Jag orkar inte mer. Det är som om jag inte fanns.
Går du? Var kommer det här ifrån?
Du vet shortstop-tjejen du bjöd över till vårt bord?
Ja. Hon brände dig.
Jag är inte den enda hon har bränt.
Men du har huvudet för långt upp i arslet för att se.
Är du kompis med henne?
Oj...! Hej då, Bradley.
Om Kathryn är lesbisk, så okej.
Men jag kan inte låta bli att tro att jag gjorde nåt som orsakade det.
Som fick henne att tappa lusten på män.
Men vad?
Jag har aldrig varit otrogen.
Jag har inte ljugit.
Jag älskade med henne regelbundet.
Hon blev förälskad, det är allt.
Hon var gift och plötsligt stod kvinnan framför henne-
-och hon kunde inte ignorera henne hur mycket hon än försökte.
Hur vet du det?
Jag var med när de träffades. Det var du också.
Bradley, hör på...
Försök fokusera på enkla nöjen. Var tacksam för det lilla.
Som vad då?
Det är inte upp till mig att säga.
-Jag har mitt hår, va, Harry? -Det är alltid en början.
-Jag har det här stället. -Bästa espresson i Portland.
-Jag har min hund. -En trogen vän.
Du får inte tillbaka hunden. Vi behåller honom.
-Agatha, det är min hund. -Inte nu mer. Han heter Gumbo nu.
Vänta, vänta... Vi hade ett avtal.
Det var då det. Jag är hemskt ledsen, Bradley.
Men Billy och vi älskar hunden...
Min fru har lämnat mig. För en annan kvinna.
Jag är ensam och behöver hunden.
Kathryn är en egoistisk subba. Kör till hundstallet och välj en ny.
-Vi hade ett avtal! -Jag vet.
Men jag måste upphäva det.
Aggie, jag behöver hunden. Jag snackar om min mentala hälsa.
Jag är hemskt ledsen.
Men som Billys mamma måste jag tänka på honom först. Lycka till.
Aggie!
Hej, Bradley.
Åh, Gud! Hur är det med dig? Jag har saknat dig jättemycket.
Morbror Bradley?
Hej. Hur är det, Billy? Kom hit. Kom.
-Jag vill prata. Hur är det? -Mamma är inte här.
Jag vet.
Jag vet inte om du har hört det, men...
...din moster Kathryn har flyttat till ett ställe-
-där pojkar inte får vara.
Jag är helt ensam i världen och jag behöver Bradley Jr.
Vem?
Bonkers. Bingo. Hunden. Jag behöver hunden.
-Han är min. -Jag vet.
När du är äldre ska vi prata länge och väl om att avtal skall hållas.
Men just nu... Kolla här.
Jag vill att du köper en sprillans ny hund. Jag betalar. Okej?
-Det där räcker inte. -Jo då.
Nej, det gör det inte.
-Du kan köpa en häst för det. -Det räcker ändå inte.
-Billy? -Mamma!
Är det morbror Bradleys bil?
Jag behåller kopplet!
Jag tar det här.
Det ska bli en meteorskur i kväll.
Jag tänkte att man ser det bäst här.
Du vet hur superrika människor har långa hallar innanför ytterdörren?
-Där de har golvur... -Du menar som en foajé?
Ja, som en foajé.
Det är framtiden. Föreställ dig det här:
Oscar i framtiden.
Jag är på väg hem från det fräcka jobb som jag beslutat att börja med.
-Var är jag? -Du är i huset.
-Bor vi ihop? -Klart vi gör. Vad trodde du?
-Vad då för hus? -Ett stort.
Jag hämtar posten i brevlådan och vi har fått skitstora räkningar.
Tandläkaren, huslånet, el-
-och han som kollar ens ögon...
-Optikern? -Ja, han är där.
Och du står i foajén.
Och du tittar ut genom fönstret och du ser mig.
-Du ser mitt ansikte. -Ja.
Ser jag rädd ut?
Nej, du ser glad ut.
Vet du varför?
För att jag kan betala räkningarna. Vi har massvis med pengar-
-och jag är inte rädd för nånting.
Okej...din tur.
-Min tur, vad då? -Framtiden.
Blunda. Vad ser du?
-Ingenting. -Titta bara.
I foajén ser jag...
...ett bord...
...och...
...en trappa.
-Jag går uppför trappan. -Har du kommit högst upp än?
-Nästan. -Vad finns där uppe?
Titta, Oscar.
Barn.
Så många barn att jag inte kan räkna dem.
De är våra barn.
-Jag hoppades att du skulle säga det. -Är det sant?
Det sa jag ju. Jag är inte rädd för nånting.
En man som bor ensam är som en kung.
Tyvärr är hans kungarike litet med mycket få bekvämligheter.
Bradley såg upp från tidningen en dag och insåg-
-att ingen brinner för honom.
Det är dags för mig att gå vidare och lägga det förflutna bakom mig.
Det är ett positivt steg, min vän.
Jag måste gå.
Kan jag få en kaffe? Stor, svart, att ta med.
-Jag tror jag har sett dig här förut. -Antagligen.
-Varsågod. -Tack.
-Ska du köpa ett hus? -Sälja ett, faktiskt.
-Du då? -Vad då, jag?
Du vill inte köpa ett hus?
-Hyra kanske. -Är det sant?
Sätt dig då.
Hur många sovrum?
Två. Ett till mig-
-och kanske ett att ha som en liten ateljé. Jag målar ibland.
Huset jag har nu är perfekt, förutom att det är hemsökt.
Av en kvinna.
Hon är lesbisk.
Min exfru lämnade mig för en annan kvinna.
Jaha.
Nej, det brukar hända här. Det händer faktiskt rätt ofta.
De sa att det skulle bli oväder, men jag trodde dem inte.
-Du verkar ha koll på det. -Tycker du?
Har du nåt emot att jag röker?
Nej.
Jag hörde ett rykte om att cigaretter är skadliga.
-Inte de här. De är organiska. -Det är såna som botar cancer?
Exakt.
-Kolla. Genialt. -Inte enligt mitt ex.
Hon sa att jag hade huvudet så långt upp i arslet-
-att jag aldrig såg henne.
Hade hon rätt?
Jag är rädd för det.
-Så du är den ärliga typen? -På tok för ärlig.
Diana Croce.
Jag heter Bradley Smith.
Det var trevligt att prata, Bradley, men jag måste iväg.
Ring mig.
David, det här vinet är jättegott. Vill du ha ett glas?
Det gick fort. Måste du iväg?
-Ja, jag måste tyvärr gå. -Har du ett möte?
Karens bil är på verkstan. Jag måste hämta min son på simningen.
Tisdag kl. 12. Jag tar med ett ännu bättre vin och lunch. Jag lovar.
Jag är hemskt ledsen.
-Jag kan inte. -Vad menar du?
Jag ska visa ett hus för nån.
-Kan du inte boka om? -Nej, det är en man jag träffade.
Bradley Smith. Han har ett kafé som heter Jitters. Han kan bara då.
Okej.
Då ringer jag dig i morgon.
Varför sa du det?
Oscar, jag vill att du...
Jäklar!
Den jävla subban!
God morgon.
Gumman, det här funkar inte. Ni måste hitta en egen bostad.
Jag jobbar på det.
Här finns inget vi har råd med.
Jag vet hur du och Oscar kan tjäna lite pengar.
-Varsågod. -Tack.
Tack.
-Jag behöver ett gott råd. -Visst.
Oscar och jag har fått ett affärserbjudande.
Om vi spelar in en film...
Det är ju inget som vi inte gör hela tiden ändå.
Vi kan tjäna typ 1 000 dollar. Om folk beställer den.
De kommer att beställa den. Blinda kommer att beställa den.
Ska vi göra det?
Du har inte sagt vad du tycker.
Om vi bara gjorde det för pengarna hade det absolut varit fel.
Vad är det?
Vad har hänt?
En ung flicka bad mig om ett råd i dag. Hon skulle försöka besluta-
-om hon och hennes pojkvän skulle göra en pornografisk film.
-Jag hoppas att du sa nej. -Det gjorde jag inte.
Nej, jag försökte ge henne ett perspektiv.
Jag ställde frågor. Allt väldigt sokratiskt.
Jag lät henne bestämma sig själv.
Som när jag pratade med Aaron.
Tänk om jag inte hade gjort det.
Tänk om jag hade stampat foten i golvet.
Om jag hade sagt till honom: "Detta är rätt, detta fel."
Han var inte en av mina elever, för guds skull, han var min son.
Se på mig.
Harry, snälla du.
Du var en underbar pappa.
Du kunde inte ha stoppat honom.
Det vet du inte.
Vi vet inte vad som kunde ha hänt.
Eller vet vi det?
Åh, Harry...
-Gillar du det? -Ja.
Det är i stort sett det du ville ha: ett sovrum plus en ateljé.
-Men det viktiga att komma ihåg... -Det är om du hade kul i går.
-Ja, jag hade trevligt. -Vad sa du?
Vi har alltid trevligt ihop.
Varför har du aldrig gift dig?
Kan vi prata om huset nu? Ägaren tar ut en ny inteckning...
Är det för att du aldrig har träffat en lika älskvärd som jag?
Ska du nånsin köpa ett hus eller driver du med mig?
Det är perfekt.
Verkιigen.
Jag tar det.
Menar du allvar?
Herregud, jag köper ett hus.
Jag älskar det här huset. Det är perfekt för dig - det är det.
Har jag sagt hur glad jag är för att du kom in i mitt liv?
-Du hade hittat ett hus ändå. -Det är inte det jag menar.
Det var allt, gott folk.
Det var fantastiskt.
Du är vidrig. Det är en vidrig ovana.
Hur är det med din pojkvän?
Han mår bra.
Tackar som frågar.
Jag måste få fråga...
Vad ser du i honom?
Han är inte dum eller taktlös.
Han är inte motbjudande eller våldsam-
-eller tråkig eller irriterande.
Han klär sig inte fult, han är inte arbetslös och är inte ful heller.
En brist på diskvalificerande fel är både sällsynt och vackert.
Jo, sa jag det...? Han är inte gift heller.
Det gör mig glad.
Att se dig jobba igen.
-Jag trodde du skrev på din bok. -Det är bara ett brev.
-Förlänger du tjänstledigheten? -På obestämd tid.
-Men jag trodde... -Jag ångrade mig.
Jag är inte till stor hjälp för dem nu.
Var inte dum, de är bara ungdomar.
Desto större skäl att hålla sig ur vägen för dem.
-Behöver du hjälp? -Nej tack.
Hur betalade du det där?
-Har du sålt mina prylar? -Jag är ingen tjuv.
Var är min kudde då? Va, slyna? Min fru gav mig den i Atlantic City.
Jag vet inte vad du menar.
-Jag ser rakt genom dig, hora. -Jag har aldrig tagit nåt i ditt hus.
Förutom Oscar - och han är inte din.
Vackert litet ansikte... Vore synd att snitta upp det.
Gör det. Då får du sitta i fängelse resten av ditt jävla liv.
Vi ses.
Har du tillräckligt med saker?
Bradley? Hallå!
-Är det nån hemma? -Harry?
Vad gör du här?
Jag kom för 28 år sen och gav mig aldrig av. Jag bor i grannhuset.
Här? Det är ju fantastiskt!
-Varför räknade vi aldrig ut det? -Vet inte. En oönskad present...
-Jag inviger kylen med den. -Det blir en bra dörrstopp.
Älskling, här är en du måste träffa! - Jag älskar gatan, det här området.
Bradley, jag måste berätta en sak.
Det här huset...
...har ett förflutet.
Vi har sett många lyckliga unga par flytta in och plötsligt ryka ihop.
Inom några veckor eller månader flyttar de härifrån - var för sig.
Det har hänt tre gånger i rad.
Jag tror att det är en slump-
-men min fru Esther tror att övernaturliga krafter verkar.
Hon tror att huset är förbannat.
Hej.
Diana, det här är professor Harry Stevenson.
Roligt att träffas.
Du är vackrare när det inte regnar.
Hur är det möjligt att du var ledig?
Jag har omöjligt höga krav.
Så du tror att huset är hemsökt?
Min fru tror det.
Det är okej. Vi är inte rädda för spöken.
Pratade du med videokillen? Vad sa han?
Lugn, snuskfia. Här, här.
Är det allt?
-240 dollar? -Ingen beställer den.
Den är inte het nog. Det sa han.
-Den är ashet. Det sa du själv. -Jag vet, men jag är bara tjej.
Ni är för förälskade, säger han. Ni skrattar och sånt.
När det gäller porr är det en hämsko.
Det räcker inte till ett hus med foajé.
Vi har alla våra drömmar. Jag vill ha nya tuttar och en hybrid.
Hälsa din kompis att han är ett as!
Jag lämnade cykeln på gatan. Står den säkert?
Helan och Halvan säger ja. Tarot- eller handläsning: 12 dollar.
Garanterad spådom om framtiden: 20 dollar.
Ja, framtiden är ju inte gratis.
-Okej, vännen, vad vill du veta? -Jag har en pojkvän: Oscar.
En stilig, nästan vacker gosse?
Vi börjar med handläsningen. Du sitter där.
När gick Oscar över?
Gick över? Menar du "dog"?
Nej, Oscar är inte död. Han mår fint.
Vi kan ju alltid fråga korten.
Jag har sett bättre kort, det måste jag säga.
Vännen, det är viktigt att man tar framtiden med en nypa salt.
Jag vill höra sanningen, mrs Maggarolian.
Både Helan och Halvan säger mig-
-att hans framtidsutsikter inte ser så ljusa ut.
Jag såg inte så mycket av din fram- tid, så du får lite pengar tillbaka.
Stanna till på hemvägen och köp två ostburgare med pommes till Oscar.
Det kommer han att älska.
Om du verkligen älskar honom...
Människor kan hålla andra vid liv. Det kan jag lova dig.
Oscar?
Oscar, vakna!
-Hej. Vad är det där? -Jag köpte ostburgare till dig.
Härligt. Jag drömde om ostburgare.
Gift dig med mig.
Vi gifter oss - du och jag.
Menar du det?
Ja.
Klart jag gifter mig med dig.
Hon beklagade att hon inte kunde komma hit. Hon skriver ett köpeavtal.
-Hon längtar efter att få träffa dig. -Av vad jag har sett är hon snygg.
Snacka om att hon är snygg!
Vad fasen hon ser i mig vet jag inte.
-Det måste vara din inre skönhet. -Eller allt gratiskaffe.
Jag känner mig som världens största lyckost. Hon är en naturkraft.
Hon är så klok och så sexig-
-och helt oförutsägbar.
Det är som att bo med ett vilt...
...djur... Det var inget.
David?
Bradley har friat till mig.
Kaffesnubben Bradley?
Hur slingrade du dig ur det?
Det gjorde jag inte, jag sa ja.
Vad då, sa ja?
Ska du gifta dig med honom? Du ska gifta dig med honom.
Du knäcker honom. Det vet du. Det gör du med alla snälla.
-Så hemsk är jag inte. -Jo, du är så hemsk.
Du och jag är likadana. Vi är elaka och buttra.
Inte när jag är med Bradley.
Med honom är jag snäll ibland.
-Vad gör du här med mig då? -Vi har sex. Det är det vi gör.
Vi har sex och vi dricker vin. Vi dricker vin och vi har sex.
Om du ska gifta dig med Bradley...
...borde du inte försöka vara bara med honom?
-Du har vigselring, inte jag. -Det är inte samma sak.
Du ska gifta dig och har inte ens försökt vara honom trogen.
Jag var Karen trogen i elva år. Jag gav äktenskapet allt.
Vad har du gett honom? Älskar du honom ens?
-Älskar du honom? -Jag tycker han är oerhört älskvärd.
-Jo, men älskar du honom? -Det vet jag inte.
Vakna, för helvete! Vad är det med dig?
Ut ur mitt hus. Dra åt helvete från mitt hus!
Nej. Du ska gifta dig med en man som du inte ens vet att du älskar.
Du förtjänade örfilen. Du är en fitta.
Jag går ut. Okej?
För jag tror att det är det bästa för oss båda.
-Du har inga kläder på dig. -Det skiter jag fullständigt i!
-David... -Säg inget.
Kan vi inte sluta bråka en stund och bara prata om det här?
Jag tror att det vore bäst om vi aldrig träffades igen.
Snälla, säg inte så.
Du gör ett misstag, Diana.
Det är ett själsligt misstag.
Och tar du, Diana, denne man att älska i nöd och lust-
-i medgång och motgång, i sjukdom och hälsa-
-att älska och ära från denna dag tills döden skiljer er åt?
Ja.
Ni kan nu växla ringar.
-Du först, sen jag. -Så där.
I kraft av mitt ämbete i Oregon förklarar jag er för man och fru.
Du kan kyssa bruden.
Vore det inte bra om vi kunde göra så med allt obekvämt? Sparka av oss det.
Du i kostymen... Det är ett bröllop, ingen begravning.
-Vad är det? -Jag är bara inte på festhumör.
Vet du vad som kan hjälpa? Om du fejkar.
Kom, vi visar dem hur man gör.
Esther är fantastisk.
-Jag måste hålla med. -Kan jag lita på henne med Oscar?
Svårt att säga. Hon är en lidelsefull kvinna med behov.
Varför har ni två aldrig fått barn?
-Förlåt, jag... -Det har vi haft. En son.
Aaron dog i fjol.
Av en heroinöverdos.
Kom och sätt dig.
Hans död var svår att acceptera.
Nästan lika svårt var det...
...att vi inte visste att han knarkade.
Han var toppstudent och doktor.
När polisen ringde var vi säkra på att det var ett misstag.
Levde han ett hemligt liv?
Och jag vet inte varför.
Varje dag försöker jag komma på det.
Det första tecknet, ögonblicket jag inte såg.
Ett oombett råd till er:
Så fort ni gift er, skaffa ett barn. Och så fort ni gjort det, ett till.
Skaffa minst två. Okej? Två.
Duktig tjej.
Jag ska fråga dig en sak. Okej?
Oscar och jag är i stort behov av föräldrar.
Mina är döda och Oscar har bara Bat.
Vill du och Esther adoptera oss?
Du vet, inofficiellt.
Det är lugnt. Du behöver tid.
Fundera bara på det.
Tack.
-Du tvekade i dag. Varför? -När?
Mot slutet av vigseln, precis före ditt "ja" .
Gjorde jag?
Det minns jag inte.
Vilken dag, va?
Skål.
Jag älskar er, mrs Smith.
Ibland tror jag att kärlek bara är ett spratt som naturen spelar oss.
Ett sätt att få oss att sätta fler skrikande barn till världen.
Tror du verkligen det?
Ibland.
Gud, jag...
...tror att det är allt.
Den enda mening som finns med den galna dröm som vi alla är fångade i.
Det hoppas jag inte.
God natt, älskling.
Det har varit ensamt för dig, jag vet.
Och jag är ledsen.
Det är bara vi två nu.
En dag är vi bara en.
Det är en outhärdlig tanke.
Därför måste vi älska varandra så mycket vi kan nu-
-medan vi ännu har chansen.
Jag älskar dig.
Efter sex veckor hittar jag fortfarande ingenting.
Du glömde väl inte en av mina lådor i bilen?
Då måste det vara det onda huset som vänder dig mot mig.
Låt det inte göra det.
Här är den.
Den ser lite stor ut. Låt mig gissa. En gammal pojkväns?
Älskling, det fanns ingen före dig. Du var min första.
På vår bröllopsnatt. Minns du hur rädd jag var?
Ska vi ta med nåt till festen?
Du är så tjusig. Det är jättesnyggt, himla fint.
-Du är den snyggaste killen här. -Tack, älskling.
Angående huset... Chloé och Oscar behöver nånstans att bo.
Om du hittar nåt fint så hjälper jag dem. Vi behöver inte säga nåt.
Jag tror att jag har hittat nåt. Dåligt hus, men jättebra...
...område.
Det låter bra. Mår du bra?
-Jag tar nåt att dricka. Ska du ha? -Bara en öl, tack.
-Vitt vin. -Tack så mycket.
-Diana Croce? -Ursäkta?
Karen Watson. Min man David och jag köpte ett hus av dig.
Just det, tvåvåningshuset i georgiansk stil på Walnut Street.
-Trivs ni fortfarande i huset? -Jag älskar det, men David...
Han har alltid så fullt upp och är inte hemma så mycket.
Ursäktar du mig?
Jag frågade min fru om hon hittade, men det gjorde hon inte.
Så vi satte oss i bilen-
-och jag la in adressen i min manick och den sa: "Sväng höger."
Diana...
Hej, David.
Det är min skjorta du har på dig.
Ja, det är det faktiskt.
Vill du ha tillbaka den?
Det är lite för sent. Jag fick den på min födelsedag av Karen.
Hundratals såna skjortor går runt i Portland.
Men den saknar en knapp i kragen.
Jag beklagar den ohyggliga röra som jag har ställt till med.
Och oroa dig inte, det blir bra.
Säg till henne att det mellan oss var ett misstag och att det är slut.
Hon älskar dig. Hon förlåter dig.
Det är inte slut.
David?
Vi måste gå.
-Vi flyttar. Är det det sista? -Jag tror det.
Jag är hungrig. Gör du dina berömda rostade bröd?
FOAJÉ
-Hej, kompis. -Fint ställe du har här.
Ledsen, kompis.
Eric och Lee, stå vid trädet.
Passa mig!
Jag tar en liten paus.
-Jag trodde du hatade sport. -Är det jag har hört sant?
Ja.
Har du flyttat?
Ja.
Dan efter grillfesten, faktiskt.
Varför har du inte ringt mig?
För att du är gift.
Såg du min fint? Vad är det?
Fan.
Jag är en övergång för kvinnor som är på väg mot nåt bättre.
Det var åtminstone en man den här gången.
-Jag trodde att det var en tröst. -Det är det inte.
Det är värre.
Hur förändrar jag det? Jag orkar inte gå igenom det en gång till.
-Då blir jag galen. -Fan, Bradley, hör på...
-Du måste bara vara vaken. -Vad betyder det?
Allt vi behöver veta äger rum mitt framför ögonen på oss.
Vi har våra illusioner om andra, våra förhoppningar-
-och de kan förblinda oss.
Men slutet finns alltid där i början.
Kathryn sa att jag aldrig såg henne.
Jag kanske aldrig såg Diana heller.
Jag letade bara efter lite...lycka.
-Så jag blundade och hoppade. -Okej, men nästa gång...
-Då hoppar jag inte, jag vet. -Jo, hoppa - men med öppna ögon.
Ska vi gå ut?
Häråt, kom.
Harry!
Jag kan behöva lite hjälp.
-En skadad man behöver hjälp. -Vad har hänt?
Det var en olycka. Han skar av sig fingertoppen.
-Jag gjorde det med vilje. -Bradley, tyst!
Sitt stilla.
Får jag ställa en personlig fråga?
Får jag ställa en till dig? Nej, två.
Det är inte mer än rätt.
Du först.
Varför gjorde du det här med dig?
Jag ville känna, i min kropp...
...lika mycket smärta som jag känner i mitt hjärta.
Hade du några frågor till mig?
Vad heter du?
-Margit. -Margit? Var kommer du ifrån?
Jag är ungerska. Från Budapest.
Vad orsakade smärtan i ditt hjärta?
Mina ögon.
Jag höll dem slutna så länge.
Och när jag till slut öppnade dem...
...var jag inte beredd på det de såg.
Tror du att kärleken är ett spratt som naturen spelar oss människor-
-för att vi ska tillverka fler barn?
Eller tror du att den är allt -
- den enda mening som finns med denna...
...galna dröm?
Alternativ två.
Vilket tror du själv?
Beklagligtvis...
...alternativ två.
Vill du äta middag med mig nån gång?
Hur är det med honom?
-Den goda eller den dåliga nyheten? -Jag klarar inte fler dåliga nyheter.
-Den goda är att fingret blir bra. -Och den dåliga nyheten?
Bradley är kär igen.
Okej, hör ni...
Titta in i kameran. Och vinka.
-Jag lydde ditt råd. -Vilket råd?
Jag är med barn.
Grattis.
Och vet du vad? Vi ska ha ett till direkt efter. Vi ska ha två.
Duktig tjej.
Säg hej till brudparet.
Vad får dig att le så där?
En ovanlig man.
En oskyldig man.
En uppriktig man.
En som har gett fantastisk kärlek, men aldrig har fått någon tillbaka.
Inte på det sätt som han förtjänar.
Chloé!
Det här är du och jag.
Man vet när två människor hör ihop. Oscar och Chloé visste det.
Det gjorde Bradley och Margit också.
Bradley hade till slut hittat en som älskade honom-
-lika mycket som han älskade henne. De hör ihop.
Det är märkligt hur lycka påverkar människor.
Han blev kompis med Kathryn och Jenny och Diana och David.
Bradley insåg att man inte kan lägga någons kärlek dem till last.
ETT HALVÅR SENARE
Jag fintar passning till Frank. Oscar, du... Romeo, är du med?
Försvararen nappar, du kutar till målområdet - matchen är avgjord.
-Och det var det. -Bra jobbat, älskling!
Oscar...? Oscar?
Vad hände?
Oscar? Mår du bra? - Han andas inte.
-Ring efter ambulans! -Han klarar sig.
Jag är läkare.
Du klarar dig, vi är alla här. Det är okej.
Det är okej. - Han är okej.
Jag har puls. Han måste till sjukhuset.
Du klarar dig, okej?
Snälla.
Dr Vekashi här. Jag kommer med ett bevittnat hjärtstillestånd.
Kör, kör, kör!
Akta er!
Patienten andas knappt. Ha hjärtteamet klart.
Han andas inte!
Kom igen, Oscar.
Bradley?
Jag kände på mig att jag skulle hitta dig här.
Jag tänkte att efter i dag...
Visst var det hemskt? Det var för sorgligt.
Obeskrivligt.
Gud är antingen död eller så föraktar han oss.
Det tror du inte på.
Kanske.
Jag såg nåt fantastiskt alldeles nyss.
Jag gick in på arenan.
Jag trodde att jag var ensam, men...
Nere vid 50-yard-linjen låg ett ungt par och älskade.
Jag tittade längre än jag borde.
Jag var avundsjuk.
Och sen tyckte jag synd om dem.
Det är så mycket som de inte vet.
Hjärtesorg som de inte ens kan föreställa sig.
Även om de visste så hade det inte förändrat nåt.
Hur så?
Chloé visste vad som skulle hända med Oscar.
-Vad då, visste? -Hon visste det.
Hon var hos nån spådam som förutsade hela grejen.
Trodde hon på henne?
Ja, Harry. Det gjorde hon.
Och hon flydde inte. Hon kröp inte ner i ett hål.
Hon hittade ett hus till dem-
-hon kastade sina preventivmedel och hon gifte sig med honom.
Gud hatar oss inte, Harry.
Om han gjorde det hade han inte gjort våra hjärtan så tappra.
-Hej, Bat. -Vem fan är du?
Harry Stevenson. Jag tror inte att vi har hälsat.
Vad är det där?
Vad tror du?
-Vad ska du ha den till? -Horan som mördade min son.
Vänta nu. Jag hörde att han dog av ett medfött hjärtfel.
Jag behöver inte höra den skiten. Jag har ett ärende här.
Det har jag också.
Hör nu på mig. Du besvärar aldrig den flickan igen. Förstår du?
Beskyll inte henne för ditt usla liv. Gör du det så mördar jag dig.
Dra nu åt helvete härifrån.
Harry? Det var Bat, va?
Ingen fara, han har gått.
-Är du okej? -Ja.
Chloé...
Du frågade mig om Esther och jag ville bli era föräldrar.
Jag trodde du var snäll mot en gubbe när jag berättat om min sons död.
Så jag svarade inte.
Och jag visste inte att du visste att hemska saker skulle hända.
Esther och jag vill att du kommer och bor hos oss.
Och blir vår dotter.
Säg ja.
Snälla, säg ja.
Ja.
Esther och jag ger dig och barnet all den kärlek vi har kvar att ge.
Nu går vi hem.
Det oväntade väntar oss alltid runt hörnet.
Och av alla gåvor jag fått-
-är just den här tanken just nu i mitt liv den mest värdefulla.
Och så...börjar vi om.
Text: Thomas Jansson Scandinavian Text Service 2008